27 augusti
Enligt meteorologerna börjar hösten när temperaturen under fem dagar efter den första augusti varit under tio grader celsius. Då är det dags att ta på sig tröjan på kvällarna, byta shortsen mot långbyxorna och förbereda sig för kyligare tider. Men det är också en period med svamp i skogen, skörd i trädgårdslanden och kyliga stjärnklara härliga kvällar.
![](https://i0.wp.com/christerrindebratt.ymershorn.se/wp-content/uploads/2024/08/crip61_surreal_photo_of_migrary_birds_in_the_form_of_students_i_ddbcdef1-0fe7-4266-91c4-cab8c2e7ff39.jpg?resize=580%2C580&ssl=1)
Men det finns andra tecken på att hösten är i antågande: Fågelsvärmar som drar söderut och häckande studenter i varje hörn av Uppsala. Insparkarna är så många att man får huka sig när man rör sig genom staden och svärmar av cyklar blockerar vägar och stigar på morgon och eftermiddag. Det gäller att ha tungan rätt i munnen när man navigerar genom ett Uppsala färgat av studentikosa spratt.
Det generella modet förändras från att vara typiskt konservativt (tråkigt?) med nyanserna svart, grått och vitt till en övervägande och färgrik kulturarena. Nu gäller lila sparkdräkter och slitna kolorerade jeans med hängslen och otaliga orangefärgade jumpsuiter ersätter kostym och klänning. Handmålade T-shirtryggar med noggrant genomtänkta kulturella texter som ”Recce-jöns”, ”Matte 2B” och ”Sug min xxx” fångar min blick när jag cyklar genom studenthavet på väg till Ångström på morgonen.
Inne på Ångström drar flockar med osäkra studenter genom korridorerna på jakt efter sin tillhörighet eller vallas runt av seniorer likt en grupp får på väg till slakten. Det är både uppmuntrande, energiskt och uppfriskande samtidigt som det är kaotiskt och förvirrat.
Helt underbart med andra ord.
Ett av de saker som jag verkligen uppskattar med att jobba på universitetet är energin som tusentals studenter ger ifrån sig. Det är som om viljorna och målsättningarna från alla dessa laddar mig med energi.
Samtidigt är det lite tråkigt att universitetet som organisation har svårt att möta behoven och önskemålen i rimlig tid. Universitetet är som en stor oljetanker med milslång stoppsträcka och enorm svängradie. Det tar år att ändra saker eller införa nytt stöd för forskare eller studenter.
Men skulle inte universitetet istället kunna vara en flotta med olika skepp under gemensam styrning där varje fartyg kan anpassa fart och kurs inom vissa riktlinjer? Det skulle bli mycket mer flexibelt och stödjande.
Mitt resekåseri börjar också ta allt mer fysisk form. Jag nämnde förut att den var på drygt 20 000 ord. Jag går nu igenom varje sida för att förtydliga och korrigera så att texterna blir lite mer förståeliga. Ett inspel från tidiga läsare är också att vi borde inkludera recept i boken. Hustrun är en duktig kock så nu jobbar vi fram ett antal rätter som vi stött på under resan och som vi vill berätta om. Rätter som Currywürst, Spagettiglass och den konstiga osträtten som jag inte vet vad den heter.
Det ska bli jättekul!