20 augusti
Idag vaknade jag och var vaken. Det låter lite konstigt eller hur? Vaknar man så är man ju vaken. Men för mig är det vanligaste tyvärr att jag inte riktigt vaknar. Det känns som om det är en dimma i skallen, ögonen ser omvärlden i ett dis, ljud är konstigt dämpade och smak och lukt svaga, ibland helt borta.
Jag kallar det bubblan.
![](https://i0.wp.com/christerrindebratt.ymershorn.se/wp-content/uploads/2024/08/crip61_a_man_desperately_trying_to_breaking_out_of_a_giant_soap_09ebed5f-6663-4b34-8cb6-02c2d6abbedb.png?resize=580%2C580&ssl=1)
Jag har berättat om det förut. Det är svårt är att bryta sig ut ur bubblan. Tung motion funkar ibland, svält/bantning funkar ofta men ibland spricker bara bubblan ändå. Som idag. Vet inte varför.
Beror det på att jag börjat jobba med ett nytt projekt; marknadsföring och en ny bok? Eller nåt helt annat?
Oavsett vilket ska jag passa på att njuta av närvaron, tydligheten i mina receptorer, smakerna och lukterna.
Yay!
Idag är det dessutom Den Stora Dagen!
Det är röntgendax!
På slaget klockan 09:30 infann jag mig därför på Samariterhemmet studsande av förväntan. Väntrum A skulle jag sitta i och sedan tog det bara två minuter innan en röntgensköterska bjöd in mig till faciliteterna.
![](https://i0.wp.com/christerrindebratt.ymershorn.se/wp-content/uploads/2024/08/rontgen1.jpg?resize=580%2C761&ssl=1)
Röntgenrummet bestod av en säng, röntgenkamera och på väggen hade någon graffitikonstnär ritat ett träd av något slag. Den trevliga röntgensköterskan pekade på en stol.
”Ta av dig t-shirt och byxor” sa hon varvid jag raskt slet av mig det mesta och var även på väg att hala ned kallingarna då hon skrek av fasa.
”Behåll dem på, snälla” sa hon och vände blekt bort ansiktet.
Sedan låg jag på rygg och höll andan medan hon fotade på, därefter vänster sida en bild och sedan var det klart. Inalles 15 minuter effektiv röntgen.
”Du får besked om några veckor”, sa hon och sjasade ut mig ur rummet medan jag samtidigt frenetiskt försökte få på mig kläderna.
Så ska effektiv sjukvård vara 🙂
Jag har jobbat vidare med resekåseriet och börjar närma mig min egen uppfattning i huvet hur den ska se ut. Den ska vara i A5, med färgbilder men inte för många (Jag behöver banta ned antalet jämfört med bloggen).
![](https://i0.wp.com/christerrindebratt.ymershorn.se/wp-content/uploads/2024/08/karta-12-juli.png?resize=580%2C511&ssl=1)
Varje dag ska inledas med en karta som visar vart vi har åkt. Det där visade sig vara knepigt. Google Maps klarar bara tio stopp och Apples kart-app ett fåtal flera. Så det blir svårt att se alla stopp vi gjort eftersom de är i storleksordningen 30 stycken. Jag laddade hem en separat app som jag sett Youtubers använda, men den klarade inte av att visa vägarna utan körde bara fågelvägen mellan orterna.
Jag får nog laborera lite till.
Texten ska ses över. I början var den lite stel och mer lik en dagboksanteckning för att senare utvecklas och anta formen av ett kåseri. Så de första sju-åtta texterna behöver revideras och skrivas om.
Vad ska titeln vara och inledningen? Vad tycker du kära läsare?
Jag tänkte beskriva mig och hustrun som gröngölingar men är inte riktigt nöjd med ordet. Nybörjare är inte heller så bra. Rookies?
Såhär ser förslaget till inledning och ramverk ut just nu (Ja jag vet att bilden visar en folkabuss, Adrian kommer i steg 2):
![](https://i0.wp.com/christerrindebratt.ymershorn.se/wp-content/uploads/2024/08/campervan.jpg?resize=580%2C580&ssl=1)
Rubrik: Vin, dödsskräck och toalettbestyr
Underrubrik: Två rookies och en husbil i Europa
Inledning:
”Sommaren 2024 tog två nybörjare på husbilsresor i Europa sin husbil och tog vägen söderut. Utan någon planering eller nämnvärda förberedelser trodde det att det skulle vara enkelt.
Det var det inte.
Lockade av de berättelser som finns på Youtube har de tänkt ta med sig sin katt Morris på resan och därför införskaffat extra kattlåda, kattpass samt kattvagn (kattmobil).
Några dagar innan resan inser de (väl sent) att de dessutom måste vaccinera katten vilket de gör utan att läsa det finstilta. Det visar sig nämligen att vaccineringen måste verka i 20 dagar innan de får överskrida någon gräns. I annat fall kan katten tas om hand och i värsta fall avlivas.
Gröngölingarna har fyra vuxna barn och två barnbarn som ska besökas. Dessutom ska släktens tålamod i Västergötland prövas med en hemlig och så klart oplanerad visit.
Kåseriet som följer är hårresande och beskriver deras totala oförmåga till planering eller någon form av vettigt genomförande av sin obefintliga plan.
Återkoppla gärna med synpunkter på bild, rubrik eller inledning.!
Läsa mera? Kolla in min webshop!
Upptäck mer från Christer Rindebratt
Prenumerera för att få de senaste inläggen skickade till din e-post.